I TIDLIGERE AFSNIT:
Han rakte ud efter maden!
- Attius er med os. - Han er en romer.
Crassus nægter mig at barbere mig af personlige grunde.
- Pirater fra Kilikien. - Ædilen og jeg havde en aftale.
- Jeg beder ikke for mit liv. - Gør det her, så går du fri.
Han, som sloges, er flygtet.
- Hvor er de? - Hvad taler du om?
Gør klar til angreb. Min far vil have en ulvekriger.
Fremad!
- Hold stand! - Træk jer tilbage!
DECIMERING
Vi har større problemer end korn.
- Hvad skal vi spise? Håb? - Jeg fylder maver med døde romere.
Crassus sender flere soldater. Vi må forberede os.
Det gør vi ved at sørge for, at vi ikke slås svækkede af sult.
- Heracleo, hvordan går det? - Fint, hvis I er tørstige.
- Har I ikke korn? - Vi befriede blot fulde amforaer.
Kaptajnen favoriserede vin før korn.
- Mit folk kan ikke leve af vin. - Alt korn ligger i opbevaring.
- Det er svært at få fat i. - Og dyrere?
Fornuft!
Give alle en håndfuld og få dem væk herfra.
Flere slaver nærmer sig porten.
Skal de også have en håndfuld hver?
Har du set min søster? Jeg ved ikke, hvor hun er.
- Spild ikke mad på romerne. - Du kender mit standpunkt.
- Jeg er enig med Crixus. - Jeg har givet Laeta mit ord.
Aflever jeres våben, inden I kommer ind i byen!
- Våben? - Kun den her.
Det er længe siden, jeg var som ham.
Vis dit slavemærke -
- for at vise, at du er en tidligere slave!
Vis dit slavemærke.
- Hvilke frygtindgydende våben. - I må gerne inspicere dem.
Det har du ikke behov for her.
Spartacus vil ikke have, nogen har penge.
Crassus' hær er en halv dags march fra havnen.
Han har en stor styrke, men han har slået lejr.
- Hvorfor angriber han ikke. - Han kan tage pikken af ...
- Romere! - Luk porten!
Flyt dig!
De trak våben, da vi bad om at se deres slavemærke.
Tak for hjælpen.
Intet hædrer mere end fjendens død.
Jeg vil se dit slavemærke, ven.
- Det bliver svært. - Sværere, hvis du ikke har noget.
Min dominus mærkede sine slaver nær pik og fisse.
Hvem han end morede sig med på drukne nætter.
Jeg skilte mig af med ham og hans mærke.
Slå følge med de andre.
Sæt deres hoveder på pæle som advarsel til andre.
Crixus, Gannicus, Agron, jeg vil rådføre mig med jer.
- Det gør mig ondt at se dig lide. - Det dybeste sår kan ikke ses.
Har han ikke været her?
Jeg kan huske hans bistre fjæs, da du bar mig hertil.
- Og siden har jeg ikke set ham. - Bare rolig.
Imperatoren er optaget af kommende kampe.
- Skal vi genindtage byen? - Vi skal ikke bryde lejr.
Men en stor skare er blevet sendt nordpå.
- Med hvilket formål? - Din far betror sig ikke til mig.
I det er vi ens, du og jeg.
Og Cæsar?
Kredser han over ligene som en grib på jagt efter min titel?
- Han er ikke iblandt os. - Er han faldet?
Han parerer ordrer. Lad os være alene.
- Har Cæsar fået en opgave? - Som planlagt.
Han infiltrerer rebellerne for at fremskynde deres fald.
Derfor måtte han ikke barbere sig, for at ligne en slave.
Ser man ud som en ulv, bydes man velkommen i flokken.
En plan vel udtænkt. Jeg skal stå ved din side, når den bærer frugt.
Den dag er ikke kommet endnu.
Hvil, og lad sår heles.
Jeg er dit ord og din vilje, far. I min stilling hviler man ikke.
På med uniformen, så rådfører vi om dine mænds straf -
- for det tåbelige angreb.
Vi ved ikke, hvorfor Crassus' mænd angreb.
Sikken frækhed at angribe med så få mænd.
Crassus opfører sig ikke som andre romere.
Han udnytter vores strategier mod os.
- Vi må holde porten lukket. - Vi kan ikke lukke slaver ude.
Det er alligevel for sent. Der er mange her, vi ikke kender -
- som kan skjule onde hensigter.
Hvis vi har fjender blandt os, skal vi afsløre dem.
Der er mange "hvis". Jeg har et til.
Hvis du falder, hvordan klarer flokken sig uden ledelse?
Crixus fører dem på rette vej med rådgivning fra jer andre.
Jeg beder til guderne, at den dag aldrig kommer.
Men hvis jeg havde kommandoen, havde jeg angrebet Crassus.
Vi er skabt til kamp, mændene er ved at blive rastløse.
Vi holder den fastlagte kurs.
Vi er i sikkerhed bag byens mure.
Crassus' legioner må lide derude -
- mens vi træner og dræber en svag fjende.
Gid Attius var i live for at smede flere våben.
Du ser hellere forræderen i live og Naevia tævet ihjel i sandet?
Må Attius skæbne tjene som advarsel til alle, der befrier romere.
Fokusér på nuet, bedøm de nyankomnes duelighed.
Bortrømte romere, Crassus ved porten, og jeg skal lege lærer?
Vær opmærksom.
De, der overgår forventninger, kan være mere, end de udgiver sig for.
Udfør, broder.
Før havde jeg sagt forbandede gallere.
- Hvis Crixus fik ... - Du lever stadig, og længe.
Indtil vi lokaliserer truslen, er jeg din skygge.
Lad os så finde ud af, hvordan fjenden tænker.
Hvis jeg var en romer, havde du været død nu. Igen!
Er han en lejemorder, så er jeg Jupiters pik.
Udygtig. Lille pik.
Du. Træd frem.
Du er dygtig med en kniv, når du angriber bagfra.
Lad os se, hvordan du lykkes med sværd mod en værdig modstander.
Hvis en af dem var romer, ville han vel foregive ikke at kunne slås?
Dyr skjuler ikke sit sande væsen, i fare viser de tænder.
Du er ikke ubekendt med sværdet.
Alle hyrder må lære at slås.
Mange søger at stjæle andre herrers besætninger.
Hvad kaldte din dominus sin hyrde, før han slap væk?
Lyciscus. Et navn påtvunget mig. Et jeg vil af med.
Jeg skal nok få revanche en dag.
Du, kom og prøv at forsvare dig.
Du vækker interesse.
Har de ikke bemærket dig også?
At du tager flygtningenes penge, når de kommer her?
Gentag det, så skal jeg befri dig fra en anden byrde.
Du misforstår. Du agerer helt i min smag.
I den her by er der muligheder for dem, der tør tage dem.
Lad os lægge træningen til side et øjeblik.
Og diskutere emnet i... langt mere gæstfrie lag.
- Bor hun hellere i hø og stank? - Hun forstår årsagen.
- Hvem forstår sig på kvinder? - Jeg vil tale med hende alene.
- Hun udgør ingen trussel. - Jeg bevogter indgangen.
Behøver dødsskyggens dræber en beskytter?
En forholdsregel efter morgenens begivenheder.
- Folk taler om angrebet. - Tales der også om Crassus?
Du virker glad for manden, Rom har sendt for at dræbe mig.
Crassus er målbevidst. Han giver sig ikke, før du er død.
Ikke den første romer, der tror, han kan.
Dem før ham havde ingen rigdomme.
Mønter har ingen værdi på en slagmark.
Men hjernen, der er skarp nok til at samle dem?
Du har handlet med Crassus. Jeg vil vide alt, hvad du har hørt.
Den viden ændrer ikke skæbnen.
Så har du ingen grund til at sige nej.
Vores forbindelse med Crassus gjaldt kun handel.
Men min mand fortalte en historie.
Han hørte den af ædilen i Neapolis.
Manden forhandlede med Crassus, da han opfangede et bud -
- fra en konkurrent, der tilbød Crassus bedre vilkår.
Han var ved at miste indtægter og en værdifuld kunde -
- så han brændte beskeden og gik med til Crassus' betingelse.
Han opdagede flere måneder senere, Crassus havde sendt meddelelsen -
- for at lade ædilen læse det og agere i den ønskede retning.
Jeg fik også fat i en meddelelse fra Crassus.
Med den information banede jeg vej for ham til at tage kommandoen.
Du har skræmt livet af hele republikken.
Forestil dig den ære, der tilfalder den mand, der besejrer dig.
Heracleo leverer ikke nok. Vi halverer rationerne.
Vi klarer os, indtil Crassus generobrer byen.
Ikke kun han kan gøre det uventede.
Vi opsøger Heracleo og gør noget, ikke engang Crassus kan forudse.
Send yderligere tusinde mænd, kom Quincetius til undsætning.
Mit ord, og min vilje.
- Forstår du betydningen af det? - Ja, far.
Gør du?
Mit første slag for evigt nedfældet i historien -
- som en sejr for Spartacus.
Du skulle ikke angribe, før jeg ankom med min styrke.
Var den ordre ikke tydelig nok?
Det var den.
Men muligheden bød sig, da Spartacus gik uden for bymuren.
Det havde været værre ikke at tage chancen.
En beslutning jeg selv kunne have taget.
Da jeg stadig var dreng.
Undskyld min ulydighed, far.
Det kan tilgives som ungdommelig kådhed.
Men ikke, at dine mænd flygtede.
- Jeg beordrede dem til at blive. - Alligevel flygtede de.
De var mere bange for fjenden end for deres fører.
En fejlagtig antagelse, der skal korrigeres.
Hvilken straf skal jeg give dem?
En, der skal tjene som advarsel.
At blive dræbt af Spartacus er intet mod huset Crassus' vrede.
Decimering? Ikke siden Marius er det brutale ritual beordret.
Han vil statuere et eksempel på, hvad der sker, hvis man flygter.
Fejlen er min.
- Havde jeg adlydt din ordre ... - De flygtede, du havde intet valg.
Ligesom jeg ikke har noget nu.
50 mænd. 50 sten.
Fem dyppet i løftet om død.
Træk heldigt, og lev.
Træk uheldigt ...
Du stoppede, da de andre flygtede. Jeg er i live takket være dig.
Tænk ikke på det. Og bed til, at jeg er heldig i trækning.
Du fortjener ikke at stå blandt kujoner.
Jeg spørger far, om du kan slippe for decimering.
Det ville forklejne dig i hans øjne.
Det tillader jeg ikke.
Du er mest ærbar i hele legionen, og det her er takken?!
- Jeg skal gøre, som beordret til. - Som alle soldater skal.
Stalde lugter bedre.
Castus. Hvor er Heracleo?
Han drikker og horer. Led efter ham på skibet.
Han har en forkærlighed for hav og fisse i lige store mængder.
- Drik med os, så leder vi med jer. - Vi omgås ikke rakkerpak.
Vi har meget at se til, en anden gang.
Vil du kneppe ham, er det bare at gå derhen.
Jeg gnubber hellere en bæ og kalder den en elsker.
- Man kan ikke stole på kilikiere. - Kender du til dem?
Jeg har haft ubehaget med at være i deres selskab.
Vælg dine ord med omhu, de er allierede med Spartacus.
Deler du ikke hans mening?
Det er ligegyldigt, hvad jeg synes Jeg er blot vor ærede leders tjener.
Jeg har hørt rygter om, at Spartacus er som en Gud for sit folk.
Jeg har sat livet på spil for ham mange gange.
Ved Vesuv og Calor.
I utallige slag. Selv da vi erobrede den her by.
Bare for at se fjendens liv skånes -
- og få ærligt fortjente penge beslaglagt og givet til kilikierne.
Ikke sært, at du tager det, du kan, af de nyankomne.
En brøkdel af, hvad der er taget fra mig.
Det er alt, jeg har. Det er dit for vores fortsatte venskab.
For lidt for noget så sjældent.
Sammen kan vi få det til at vokse.
Og øge vores velstand.
Undskyld.
- Du må ikke sige noget til nogen. - Ja, domina.
Jeg er ikke længere det. Du kan kalde mig Laeta.
Jeg drømte tit, at jeg var din slave.
- Var du en af Laurus' slaver? - Jeg bad til guderne om frihed.
Hvis bare ikke byen havde behøvet at falde for det.
Nyd det, du har. Det kan forandres på et øjeblik.
- Dit svin! - Bricetius.
Spartacus har givet ordre om at lade dem være.
Han greb fat i mig, da jeg gik forbi.
- Jeg spurgte om min søster ... - Vi skider på hende!
Frem med pikken, så skærer jeg den af.
Deres hoveder burde sættes på pæle.
Tak Spartacus. Jeg er enig i det med pælene.
Vent! Min søster Fabia. Blond, ligesom din kvinde.
Jeg må vide, om hun lever.
Mange romere er døde. Du gør hende selskab, hvis du rører os igen.
- Kom nu ... - Jeg har ikke set hende.
Vi værner om de usle romere, som en mor ammer barnet.
- Hvorfor lader Spartacus dem leve? - Jeg forstår det heller ikke.
- En til, der burde pæles. - Jeg må tale med dig.
- Du hverken drikker eller knepper. - Hun har ret.
Du skal lytte. Jeg har set noget, der bekymrer mig.
Vi har gjort det mange gange.
Men aldrig har vi nået sådanne højder.
Vi er langt fra Rom og de bånd, der binder os.
Tak, fordi jeg må være ved din side.
Du må aldrig forlade den. Din tilstedeværelse giver mig ro.
Det må tynge dig svært, krigen mod Spartacus.
Han er bare en irritation, snart glemt.
Mine tanker bevæger sig omkring et tættere forhold.
Tiberius' sår er lægt. Han er snart dit ord og din vilje igen.
En byrde, jeg fortryder, jeg lagde på så spæde skuldre.
Han bliver stærkere for hver dag under sin fars føring.
Tiberius gør alt for at behage og blive en ærbar soldat.
Men jeg ser kun et barn foran mig, der leger voksenlege.
Han har været i krig for Rom, for sin imperator.
Fortjener han ikke behandling, som alle under din kommando?
Jeg forstår din situation.
Vi er øget uventet i antal.
- Vi kan kun tage det, vi finder. - Det er ikke nok.
Det ville være nok, hvis det ikke ødsledes på det her vedhæng.
Tror du, de ville behandle jer med samme velvilje?
Vi er ikke romere, og vi skal ikke blive grusomme som dem.
Denne mand!
Jeg vil give dig det, jeg kan for at opretholde dine ødsle idealer.
Men jeg er bange for, at det ikke kan nå målet.
Så justerer vi målet for at træffe det rigtige.
- Vil du ændre vilkårene i aftalen? - Jeg vil tilføje noget.
Og fylde dit skib med bedre last.
- Nemetes, jeg vil tale med dig. - Og jeg vil drikke.
Gallere er lige så store røvhuller som thrakerne ...
Bliv ved med at drikke og hore eller dø. Vælg.
- Ingen grund til voldsomhed. - Vi må begge spille vores rolle.
Fortæl, hvad du har opdaget.
Han nærer ingen gode tanker om Rom ifølge ham selv.
- Hvordan ved du, han taler sandt? - Hans meninger spejler mine.
Men en sidste test må omsætte ord til handling.
Hvis ordene viser sig at være falske, så er også manden det.
Gør det.
Er det almindeligt, at blive så groft behandlet af en broder?
Han er ikke min broder.
Det er ingen uden at have fortjent det.
Stemningen er sur.
- Vi forsøder den med drikke. - Jeg har noget andet i tankerne.
Når det afsløres, opdages den sande natur.
Denne juvel var engang domina for mange slaver i byen.
De opfyldte alle hendes behov.
Som hun nu opfylder vores.
- Tillader Spartacus den slags? - Nej, ved alle guder.
Han tog mine penge. Jeg gengælder tjenesten ...
... med et af hans små kæledyr.
Bevis din loyalitet.
Mor dig med den her romer.
Og efterlad et nyt mærke på hende, når du er færdig.
Som vi så tit har gjort.
Lad os være.
Tag det roligt. Jeg er romer som dig.
Jeg er Gaius Julius Cæsar. Jeg er her i Marcus Crassus navn.
Med hans legioner skal vi tage byen og straffe dem, der har gjort det.
- Befri mig. - Crassus kommer snart.
Befri mig.
Hvad hedder du?
- Fabia. - Fabia.
Det skal ikke blive glemt.
Heller ikke de mænd, der var skyld i din skæbne.
- Hvad har du gjort, din tosse? - Befriet hende.
Som jeg vil gøre med alle romere, der er Spartacus' fanger.
Du er i sandhed en af os. Så sørger vi for, det bliver gjort.
Intet bånd mellem mænd er stærkere end det, der skabes af krig.
Ingen ære er større end at falde for Rom.
I alle svor en ed.
At adlyde ordrer.
Ikke at stjæle eller overtræde loven.
At beskytte legionens fane.
Og aldrig at bryde geledderne eller flygte fra fjenden.
De, der står foran mig, vendte om fra slagmarken.
Retirerede fra rebellen Spartacus -
- og hans slavehær.
Mere bange for dem end for deres egen fører.
En fejl, som jeg denne aften skal korrigere.
I skal få en lærestreg, så I frygter det rette navn.
Marcus Licinius Crassus.
De, der overlever decimeringen, bliver bandlyst til følgelejren -
- og må leve med slaver og horer.
Til den dag jeg mener, at I er værdige til vores selskab.
- Far, et par ord. - Jeg er ikke din far, men imperator.
Jeg har længe ment, at du er et barn. Jeg siger undskyld.
Du er en soldat og fortjener at blive behandlet som en.
Slut dig til dine mænd.
Adlyd ordrer.
Træk jeres sten.
Lad denne nat blive husket for altid.
Så årsagen aldrig vil gentage sig.
Afslør jeres skæbne.
Nej, ved guderne!
I kan ikke gøre sådan her!
Det er meget lidt. Der er mangel på mad.
Du risikerer dit liv for os.
Gode nyheder, Crassus' legioner er en halv dags march herfra.
- Han gør en ende på vores lidelser. - De er nok kun lige begyndt.
Jeg var nødt til at fortælle det.
Det er min skyld. Jeg stolede på en oprørsk slave.
Vent! Det var den mand, som Attius befriede.
- Smeden var ikke indblandet. - Din ven er død på grund af hende.
Før dem til Spartacus. De er hans problem.
- Hvorhen? - Jeg skal hædre Attius' minde.
- Vækker ingen af dem mistanke? - De tørster efter romernes blod.
Fabia. Fabia.
- Nemetes, du har brudt dit ord! - En af de bortrømte romere!
Hun angreb mig fra skyggerne, allerede halvdød.
Hvis ikke for Lyciscus ...
I skåner deres liv, og det er takken?
- Dræb dem! - Død over romerne!
- De burde dø alle sammen. - Som du dræbte Attius?
- Sagen er løst. - Sammen med sandheden.
- Han hjalp fangerne med at flygte. - Ædilens kone løslod dem!
- Hvordan ved du det? - Hun gemte dem under staldgulvet.
Saxa tager hende og de andre til Spartacus.
Det er ligegyldigt. Attius var romer og fik, hvad han fortjente.
- Han var min ven, din skøre tæve! - Hold kæft!
Dræb ham!
Dræb ham, Gannicus!
Gannicus!
Tag det roligt.
Gannicus!
- Han gav mig intet valg. - Han og vor leder beskytter romere.
Har vi risikeret alt for det her?
- Spartacus bestemmer! - Og jeg vil smage fjendens blod!
Vi skylder Spartacus vore liv.
Men i det her tager han fejl.
Det ved alle.
For hver uønsket berøring ...
For hver kæde om halsen og for hvert piskeslag ...
Tag betaling i romersk blod og gør den her by til vores!
Jeg gør det ikke.
Gør, som du er blevet beordret til.
Som alle soldater skal.
Se det gjort. Begynd.
Jeg har lært min lektie, imperator.
Hver dag nyt galskab. Herefter vil du vel have Månen.
- Ambitionen er af verdslig art. - Er det, jeg forlanger, muligt?
Alle drømme er mulige med den rigtige betaling.
Gør det her sidste, jeg beder dig om -
- så vil jeg fylde dit skib med de rigdomme, byen har.
Så ser vi det gjort, broder.
Spartacus! Crixus og de andre er blevet gale!
De dræber romerne.
Vogt kilikierne. Du foretrækker vist deres selskab.
- Bevæg jer. Hurtigt. - Fart på.
- Vi når aldrig villaen. - Nej, det gør I ikke.
De tilhører Spartacus. Flyt jer!
Gannicus er her ikke, hvorfor skal jeg adlyde hans mær?
Fordi jeg siger det, mær.
Flere romere!
Slip ham!
Ædilens kone!
Kom til fornuft eller fald, hvor du står.
Du har mistet al fornuft. Ædilens kone har styrtet dig i fordærv.
Hun hjalp romerne med at flygte fra deres lænker.
- Hun løj med et smil. - Det er sandt.
Attius var ikke indblandet. Han fortjente ikke sin skæbne.
Er det takken for min barmhjertighed?
Barmhjertighed? Du myrdede min mand.
I slagtede tusinder af mennesker i byen.
Og nu skal jeg dø, fordi jeg reddede nogle få fra jeres grusomheder?
Vi har lært af vore romerske herrer.
Tag hendes liv, og med det bliver vi forenede igen.
Velfortjent.
Men vi skal ikke ende som det, vi kæmper imod.
- Mange anfægter dine valg. - Det gør jeg også.
Mit valg af dig som leder.
Saml alle romere, der lever i min villa.
Gå mod mig igen og lid samme skæbne som jeres ofre.
Han har hjulpet os mere end nogen.
Men jeg tvivler på vejen, han har valgt.
Så er det måske på tide, vi vælger vores egen vej.
Tekster: Michael Asmussen www.sdimedia.com